STRAŠIDELNÉ OBYDLÍ
Překlad: JakubAsgard
A převalit...
na můj povel... teď.
Červený poplach.
- Co je? - Kowalski, analýza.
Objekt: Marlene. Druh: vydra. Zvuk...
Dobrá, ten křik vysvětlím.
Private, co si myslíš o křiku oběti?
Nevím, Skippere, možná ji něco vyděsilo.
Zajímavá teorie, ale jak ji prokážeme?
Zlato, vyděsilo tě něco?
Ano, ale už jsem v pořádku,
takže můžete jít zase spát. Dobrou.
Nemůžeme jen tak opustit bezbrannou oběť, když nás potřebuje.
Kdo je ta bezbranná oběť?
Co je to tady za povyk?
Měl jsem sen, že jsem poslední savec na Zemi.
Byl jsem v tom snu taky?
Ano, ale přejelo tě auto.
Ale byl jsem tam!
Vydří hysterie. Marlene nejspíš viděla vlastní stín.
Ještě půl roku zimy, lidi!
Probudil mě divnej zvuk. Jasný? Toť vše.
Nejsem hysterická bezbranná oběť.
Nemusíme z toho dělat žádnou zvláštní operaci.
Private, Rico, Kowalski, zkontrolujte perimetr.
Pátrám po divných zvucích.
Počkat, něco jsem zachytil.
Možná to byl jen zlý sen.
Ne, bylo to skutečné a hlasité.
Bylo to jako strašidelný nářek.
Co když... Co když...
to bylo strašidlo?
Tak bys mohl lézt na nohy jemu!
Povídá se, že předchozí obyvatel tohoto obydlí zmizel.
Za záhadných okolností.
Převezli ho do Toleda.
Toledo!
V Ohiu!
Jako král, mám moc,
nařídit jakýmkoliv strašidlům,
aby odsud vypadli. Dělej, Maurici.
Dobře. Jak?
Maurici, co si s tebou... Dobrá.
Tohle vyžaduje obrovské množství tanečních schopností.
Pozor.
Udělejte mu místo, lidi. Věřte mi.
Duchové noci
kteří možná koušete.
Vyděsili jste vydru...
Vyděsili jste vydru, i když nejste vidět,
Odejděte, odejděte.
Říkám jděte pryč.
Odejděte, odejděte. Říkám jděte pryč.
- Odejděte, odejděte. - Jdeme chlapi.
Necháme to tady tomu tanečníkovi a jdeme se vyspat.
Můj strašidelný tanec funguje.
Cítíte to?
Myslíte si, že Jelimánův zpěv zahnal ducha?
Sempre alerta, Private.
Jsme na řadě, kluci. Zahájit operaci "Jsme na řadě"!
- Mluv se mnou, Kowalski. - Tahle meření jsou mimo tabulky.
Sežeň lepší tabulky.
Klepete někdy, nebo...
Takové zdvořilosti by nás jen zdržovaly.
Jsme pyšni na svoji rychlou reakci.
Dobrá, jo, zase jsem slyšela ducha. Ano, zase jsem křičela.
Ne, nepotřebuju, abyste mě hlídali.
Tohle je zjevně nový duch,
jelikož toho starého jsem vyhnal. Já, váš král.
Tvoje písnička a tanec nevyhnaly nic.
A co jste udělali vy? Ještě větší nic, tak mlčte.
Myslel jsem, abys je vyvedl. Teď jsou na řadě tučňáci.
Dobrá, jak chcete. Vrátíte se a budete mě prosit,
a já řeknu: "Možná vám pomůžu".
Ale možná ne.
Skipperův deník, 2:00 hodiny ráno.
Všude je ticho. Až moc velké.
Dlouhý, klidný spánek je lákavý.
Už se to skoro nedá vydržet.
Klídek, Marlene.
Zdálo se mi o křiku.
- Divné. - Zdá se,
že ten smrtící křik vychází z tvého vlastního dýchacího ústrojí.
No... jasně. Může mi to někdo přeložit do češtiny?
Chrápání?
Nechrápu.
Záhada vyřešena. Vyděsila ses sama.
To není ten strašidelný zvuk.
Ale notak. Je to hrůzostrašné.
To je ten zvuk!
Ten strašidelný zvuk vychází odněkud zezdola.
Z kanálu?
Ani se nehne.
Čas na bum-bum, Rico.
Není to trošku...
přehnané?
Dva dynamity by byly přehnané.
Tohle má tomu duchovi ukázat, že to myslíme vážně.
- Máš něco? - Negativní.
Nic. Vůbec.
Říkám vám, že tam něco...
Jsi moje máma?
Není ti nic?
Nikdy mi nebylo líp.
Skipperův deník.
Záhadným způsobem jsem unikl vodnímu zatracení.
Nebylo to záhadné, to jsem byla já.
Marlene, prosím..
Ve Skipperově deníku není místo pro srandičky.
Pronikl jsem do duchova záhadného obydlí.
Je to kanál.
Strašidelný kanál.
Kowalski, jaké jsou možnosti.
Přišel jsem na několik možností.
Chce je někdo slyšet?
Proč ne?
- Jsme na to sami, Marlene. - Prozkoumáme to tady.
- Povedu nás. - Ale vedení mám obvykle já.
Počkej na mě.
Co to bylo?
Dobrá, to je prostě skvělý.
Tady, podrž nahrávač. Já se podívám na tu baterku.
Někdy potřebuje jen kouzelný dotek.
Už funguje.
K čemu nám je dobrá. Jen prozrazuje naši pozici nepříteli.
Ohledně nepřítele,
začínám si myslet, že to není žádný duch.
Pročpak?
Panečku, máš pravdu!
To není duch.
Evidentně je to nějaký druh kanálního monstra!
Ústup!
Nějaké monstrum z nejtemnějších kobek.
Zpátky. Utvoříme perimetr.
Bojí se to. Ono se mě to bojí?
Marlene, co to děláš?
Kluci, kluci, pomoc! Zachraňte mě před tím monstrem!
Kdo by to byl řekl. Je to jen krokodýl.
Který vydává strašidelný zvuky.
Monstrum je tohle...
Je to straš... Hroz...
Počkej chvilku...
- Jsem Roger. - Jasně, Rogere.
Slýcháš to monstrum tady každou noc?
- Jak to víš? - Tam zeshora?
- Slýcháte ho taky? - Rozumím, Rogere.
Seznam se s tím monstrem...
Také známé jako...
Marlene.
To je ono!
To je to monstrum.
Klídek, Rogere. Ve skutečnosti je moc hodná.
Kluci, jdete trošku pozdě.
Marlene a já máme situaci pod kontrolou.
Takže jejich nejmladší, Benny,
mě vyzvedl z dovolené na Floridě.
Navštěvují chůvu v Tampě, ale ona nikdy není doma.
Byl jsem tehdy ještě dítě, víte, ale měníte se, rostete.
Během chvilky vás splachují do záchodu.
Fascinující.
Vlastně to není tak špatné, jak si myslíš.
Štěstí, že jsi šel tam dolů zachránit Marlene, že jo Skippere?
Vlastně, Kowalski,
já jsem Marlene tak moc nezachraňoval,
spíše... Řekněme prostě,
že až příště skončím ve vířících proudech
v kanálu, doufám, že Marlene bude nablízku.
To je tak roztomilé.
Myslím.
Ale já nechci jít na to strašidelné místo.
Buď statečný, Morte.
Jako já.
Ahoooj.
Co je to s tím chlápkem s divným kloboukem?
Kéž bych to věděl, Rogere.
Kéž bych to věděl.